Jeg vandrer alene langs livets landevei.
Ingen kan meg utfylle eller lede på rette vei.
Inni meg ligger svarene på alle spørsmål og min søken til deg.
Kan jeg noensinne oppnå freden i mitt hjerte som hos deg bor.
Er du nærmere meg enn jeg tror ?
Søker i mitt indre dag og natt.
Etter det som skal gi meg fred i en verden voldtatt.
Alt er så kaotisk, fylt av urimelighet og alle er besatt av hat.
Ingen i min verden til å kjempe sammen med for rettferdighet i den siste natt.
Vi er alle så alene i kampen, og hvem blir sjakk matt.
Du eller jeg eller begge når vi blir trukket ut ifra livets hatt.
Tappert vi videre vandrer på hver vår vei.
Gjennom livet vi raser avgårde uten mening og lei.
Inni meg jeg føler meg dømt til evig uvitenhet og lengsel etter deg.
Kan jeg noensinne bli forent med den kraft i deg god og stor.
Går våre veier isammen noensinne, fremtidens Mor ?
Søker i mitt indre dag og natt.
Etter det som skal gi meg fred i en verden voldtatt.
Alt er så kaotisk, fylt av urimelighet og alle er besatt av hat.
Ingen i min verden til å kjempe sammen med for rettferdighet i den siste natt.
Vi er alle så alene i kampen, og hvem blir sjakk matt.
Du eller jeg eller begge når vi blir trukket ut ifra livets hatt.
J.Johansen, Giske
18.12.90
![Dele artikkel (Share article by Email) Dele artikkel (Share article by Email)](https://i0.wp.com/www.riksavisen.no/wp-content/plugins/wp-email/images/email.gif?w=1000&ssl=1)